Tam tikri straipsniai iššaukia neapykantą kurstančius pasisakymus. Tokių pavyzdžių daugybė: kai sekmadienį spaudoje pasirodė informacija apie vaikino savižudybę ir jos galimą sąsają su asmens seksualine orientacija, po straipsniais internetiniuose portaluose, socialiniame tinkle „Facebook” pasipylė daugybė šokiruojančių komentarų.
Žodžio laisvė, nors viena svarbiausių žmogaus teisių, kaip ir dauguma teisių nėra absoliuti ir neribojama. Ji neapima kitų žmonių niekinimo, įžeidinėjimo, menkinimo, skatinimo susidoroti, šmeižto. Savaitgalį pasirodžius komentarams po straipsniais „R.Zabarauskas: Biržuose jaunuolis galėjo nusižudyti dėl savo orientacijos” bei „Prieš mirtį – jaunuolio išpažintis apie neviltį ir homoseksualumą” sukėlė pasipiktinimą. Iškilo diskusijos, ar komentarai, kurie tiesiogiai nekviečia eiti susidoroti, mušti ar žudyti asmenis dėl jų lyties, seksualinės orientacijos, rasės, tautybės, kalbos, kilmės, socialinės padėties, tikėjimo, įsitikinimų ar pažiūrų, gali būti laikomi neapykantos kurstymu? Ar už tokius komentarus gali atsirasti baudžiamoji atsakomybė?
Kad įsitikintume, jog įžeidžiančių, žeminančių komentarų dėl asmenų priklausymo tam tikrai grupei apstu, pakanka atsidaryti bet kurio straipsnio komentarus, jei straipsnis yra apie juodaodžius, migrantus, asmenų seksualinę orientaciją, apie žmones, kurių tikėjimas yra kitoks nei daugumos, apie seksualinio išprievartavimo aukas, apie nukentėjusias nuo smurto šeimoje. Dažnai pasirodo diskusijos, kad tokių komentarų skaityti nereikia ir nereikėtų sau nervų gadintis, vis dėlto, jų apstu socialiniame tinkle po žiniasklaidos portalų viešinamais straipsniais, viešų asmenų pasisakymuose. Tad išvengti jų yra sudėtinga.
Nevaržomai skleidžiama neapykanta gali turėti įtakos bendrai visuomenės gerovei, politiniam stabilumui, bendrai visuomenėje vyraujančiai nuomonei, sukelti didelį nesaugumo jausmą ir turėti įtakos žmonių psichinei sveikatai, o, kaip ir įrodo asmenų užpuolimų dėl jų odos spalvos, lyties, seksualinės orientacijos ar priklausymo kitai grupei pavyzdžiai – gyvybei.
Baudžiamajame kodekse pakankamai aiškiai yra įtvirtinta, kad “tas, kas turėdamas tikslą platinti gamino, įsigijo, siuntė, gabeno, laikė dalykus, kuriuose tyčiojamasi, niekinama, skatinama neapykanta ar kurstoma diskriminuoti žmonių grupę ar jai priklausantį asmenį dėl lyties, seksualinės orientacijos, rasės, tautybės, kalbos, kilmės, socialinės padėties, tikėjimo, įsitikinimų ar pažiūrų arba kurstoma smurtauti, fiziškai susidoroti su tokia žmonių grupe ar jai priklausančiu asmeniu, arba juos platino, baudžiamas bauda arba laisvės apribojimu, arba areštu, arba laisvės atėmimu iki vienerių metų.” (170 str. 1 d).
Baudžiamasis kodeksas numato griežtesnes bausmes už viešą tyčiojimąsi, niekinimą ir neapykantos skatinimą ar kurstymą diskriminuoti, dar griežtesnes – už viešą kurstymą smurtauti. Vis dėlto, iki šiol Lietuvoje nėra susiformavusi vieninga praktika, kuriais atvejais pasisakymus reikėtų laikyti neapykantos kurstymu, nes neapykantos kurstymas tapo baudžiamu pagal Baudžiamąjį kodeksą gana neseniai (nuo 2009 metų), vis dėlto, yra tarptautinė teismų praktika, kuri gali padėti suprasti, ką reikėtų laikyti neapykantos kurstymu.
Neapykantos kurstymas nebūtinai turi būti aiškiai išreikštas kvietimas smurtauti, fiziškai susidoroti ar žudyti. Europos žmogaus teisių teismo (toliau – EŽTT) sprendimai Lietuvoje turi įstatymų galią, todėl teismo pateikiamų išaiškinimų turėtų būti laikomasi ir ikiteisminius tyrimus atliekančių policijos pareigūnų, prokurorų ir teismų. Vertėtų paminėti, kad Generalinė prokuratūra dar 2009 metais yra parengusi metodines rekomendacijas, kaip reikėtų tirti neapykantos nusikaltimus, jos parengtos remiantis įvairiais tarptautiniais teisės aktais ir praktika, tačiau kaip paaiškėjo neseniai atlikto tyrimo metu, daugumai tyrėjų šios rekomendacijos nėra žinomos (tyrimą atliko Žmogaus teisių stebėjimo institutas).
EŽTT byloje Feret prieš Belgiją (pareiškimo Nr. 15615/07) pasisakė „kad neapykantos kurstymas nebūtinai reikalauja kvietimo atlikti tam tikrą smurtinį veiksmą ar kitą nusikalstamą veiksmą.” Teismas šioje byloje išsakė nuomonę, kad tokių pažeidimų atveju, kova už asmenų garbę ir orumą ir saugumą, gali būti iškeliama aukščiau už kovą už laisvą žodį. Teismas pabrėžė, kad „politinės kalbos, kurstančios neapykantą paremtą religiniais, etniniais ar kultūriniais nusistatymais sukelia grėsmę demokratinių valstybių socialinei taikai ir politiniam stabilumui.”
EŽTT byloje Vejdeland ir kiti prieš Švediją (pareiškimo nr. 1813/07) 2012 m. vasario 9 d. pirmą kartą aiškiai pareiškė nuomonę dėl neapykantos nusikaltimų susijusių su asmenų seksualine orientacija ir lytiniu identitetu. Bylos pareiškėjai buvo pripažinti kaltais Švedijoje dėl neapykantos kurstymo LGBT bendruomenės atžvilgiu. Vidurinėje mokykloje jie buvo išdaliję lansktinukus, kuriuose homoseksualumą, tarp kitų, vadino „iškrypusia seksualine veikla”, kuri turi „moraliai destruktyvų poveikį visuomenei iš esmės”. Pareiškėjai ginčijo, kad jų saviraiškos laisvė buvo pažeista, remiantis Konvencijos 10 straipsniu, nes jie norėjo tik sukelti diskusijas mokinių tarpe. Lankstinukuose taip pat buvo dėstoma, kad homoseksualumas yra viena pagrindinių AIDS ir ŽIV plitimo priežasčių ir kad „homoseksualų lobistai” bando sumenkinti pedofiliją.
Tačiau EŽTT išsakė savo nuomonę, kad šiuo atveju saviraiškos laisvė buvo ribojama laikantis proporcingumo principo ir argumentavo, kad netgi „jeigu pasisakymai tiesiogiai neskatino asmenų vykdyti neapykantos veiksmų, jie yra rimti ir nuostatomis paremti kaltinimai”. Be to, EŽTT išsiplėtė komentuodamas, kad „neapykantos kurstymas nebūtinai apima kvietimą smurtauti ar atlikti kitus nusikaltimus.” Kadangi byloje Feret prieš Belgiją EŽTT pasisakė dėl rasistinių nusikaltimų, „šiuo atveju Teismas pabrėžia, kad diskriminacija seksualinės orientacijos pagrindu yra vienodo rimtumo kaip ir diskriminacija dėl „rasės, kilmės ar odos spalvos”.
Ši byla cituojama ir ikiteisminio tyrimo teisėjo nutartyje dėl ikiteisminio tyrimo pradėjimo dėl Seimo nario Petro Gražulio viešų pareiškimų: „EŽTT išaiškino, kad tokie teiginiai, kaip „homoseksualumas yra seksualinis iškrypimas, kuris skatina visuomenės moralės degradaciją”, „homoseksualumas buvo viena svarbiausių ŽIV ir AIDS išplitimo priežasčių”, „homoseksualumas propaguoja pedofiliją”, tiesiogiai neskatina visuomenės imtis agresyvių, žeminančių ar diskriminuojamų veiksmų homoseksualių asmenų atžvilgiu, tačiau kelia rimtų įtarimų, kad tokiais teiginiais buvo siekta būtent tokių tikslų.” (ikiteisminis tyrimas P.Gražulio atžvilgiu pradėtas nebuvo).
Koks ryšys tarp neapykantos kalbos ir neapykantos nusikaltimų be atskirų tyrimų pasakyti gana sudėtinga. Tačiau akivaizdu, kad kai neapykantos kalba normalizuojama, politikai nevaržomai juos reiškia, taip rodydami pavyzdį kitiems, neapykantos kalba plinta internete, gali susidaryti įspūdis, kad tam tikri veiksmai „offline” gali išlikti nebaudžiamais.
Byloje Féret prieš Belgiją EŽTT atkreipė ypatingą dėmesį į tai, kokiais būdais skleidžiami komentarai ir pasakė, kad jie gali turėti įtakos viešosios tvarkos trikdymui. Kadangi byloje buvo kalbama apie politinės kampanijos metu platinamus lankstinukus, teismas įvertino, kad jais „buvo siekiama pasiekti kuo didesnį elektoratą, tai reiškia, visą visuomenę”. Teismas įvertino, kad dėl kandidatų viešos pozicijos ir aplinkybių ir neapykantos skleidimo rinkimų kontekste, neapykanta stipriau įsitvirtina, o „šūkiai ir klišės tampa stipresni už racionalius argumentus”.
Neapykantos nusikaltimai jau vykdomi ne tik „online”, bet ir „offline”: 2008 m. dėl savo odos spalvos buvo sumušta daininkė Berneen, 2012 m. sumuštas lenkų tautybės jaunuolis, dėl persekiojimo Švenčionių krašte kreipėsi į policiją visą romų šeima, prieš pat Kalėdas 2013 m. dėl savo seksualinės orientacijos Vilniuje buvo sumuštas asmuo, dažniau girdimi turto sugadinimo ar kapų išniekinimo atvejai.
Vis dėlto, išlieka problema, kad tokie nusikaltimai dažnai traktuojami tik kaip kūno sužalojimas, turto sugadinimas, kapo išniekinimas ir panašiai, bet nefiksuojama, kad jie padaryti siekiant išreikšti neapykantą tam tikrai asmenų grupei. Kiek atvejų išlieka neraportuoti apskritai – be atskiro tyrimo sunku nustatyti.
Nors užregistruotų ikiteisminių tyrimų skaičius dėl neapykantos kurstymo remiantis Informatikos ir ryšių departamento duomenimis mažėja (2012 metais – užregistruota 315 ikiteisminių tyrimų, o 2013 – 229), teigti, kad sumažėjo tokių veikų būtų sunku. Atliekant apklausas su įvairias asmenų grupes atstovaujančiomis bendruomenėmis, dažnai minimas faktas, kad nusiviliama tokių tyrimų atlikimu, jie dažnai nepradedami, o pradėjus – nutraukiami. Todėl asmenys teigia, kitą kartą nenorintys kreiptis net tais atvejais, kai užpuolami gatvėje, nekalbant jau apie neapykantą kurstančių komentarų skundimą. Vis dėlto, kreiptis į prokuratūrą ar policiją, pastebėjus, kad atliekama tam tikra nusikalstama veika, yra labai svarbu ir tai yra kiekvieno mūsų pareiga, nepaisant to, ar ji atliekama žodžiais ar fiziniais veiksmais.
Neapykantos kalba – nėra vertybė ir jos žodžio laisvė neapima. Kiekvienas tokiais atvejais esame atsakingi suvokti savo žodžių prasmę, o, kai pastebime neapykantos kalbą privačiame ar viešame gyvenime, privalome reaguoti, nes jos plitimas gali turėti pasekmių visos visuomenės gerovei, tame tarpe mūsų artimiesiems ir mums asmeniškai.
Birutė Sabatauskaitė yra Lietuvos žmogaus teisių centro direktorė
el kapuchino
2016 01 01
Netinkamas komentaras?
Apibūdinsiu kaip jaučiuosi tai bus tiksliausias aprašymas apie mane.Pagrindinis jausmas kuri aš jaučiu jau eile metu yra,neapykanta.Neskubėkit manęs teist tuoj paaiškinsiu kodėl.Stengsiuosi be abejo kaip įmanoma sutrumpint tekstą apie mane,nes niekam neidomu skaityt manau.
turėjau gera vaikyste,daug draugu ir pora tikru draugu.Baigus pradine, taip išpuolė jog dauguma mano draugu tarp jų ir geriausiu isikraustė toli.Tiesa sakant net nžn kur,neturiu nei kontaktu nk.Tais laikais nei fb nei mobilaus daug kas neturėjom,buvom kiemo vaikai :) nu gal kažkiek ir prie pc lošdavom kompiuterinėse.Esmė ta, kad viena diena visa tai dingo,kaip ir pasitikėjimas savim.Bandžiau istot į dailės gimnazija,ten gal butu buve viskas kitaip,nes turėjau išlikusiu bičiuliu,bet nepavyko teko eit į vidurine.Bučiau gal ir ten pritapes,bet taip jau išėjo,kad buvau visiškas slabąkas ir už save nepastovėjau.Tapau keliu kvailiu auka,laimei tai buvo nuo 5 klasės iki 8.Buvo sunku gal būt ir nepakenčiama,bet tai buvo daugiau smurtas jų malonumui.Nebuvo aiškaus visos klasės spaudimo prieš mane ir siekimas mane tiesiog pažemint ir toliau menkint,tarsi bučiau jų neapykantos ir malonumo šaipytis objektu,tarsi bučiau jų akyse ir širdyse daunas,debilas ir kitoks visoks :) Tie tik du kabinėjosi ir sunaikino paskutinius pasitikėjimo savimi likučius.košmaras prasidėjo nuo 8 klases,kai musu klase išskyrstė po kitas klases,nes neužteko mokiniu.Nauji žmonės nauja aplinka o pasitikėjimo savimi,tuo metu turėjau 0 ta klasė jau turėjo patirties tyciojantis iš protiškai neigalaus savo klasioko, po kurio laiko jam buvo skirtas namu mokymas,aš buvau nauja jų auka.
Gal būt ir buvo neutraliu,abejingu kurie šiose egzekucijose nedalivavo,bet jie man ir nepadėjo.Aš asmeniškai tarp to skirtumo nematau ir kaltinu visus vienodai.Momentais stresas būdavo toks didelis,kad užuot nuėjas į mokykla slampinėdavau prie garažėlių ištisas dienas,iki auklėtojos skambučio tėvams.Prieš tai pamelaves auklėtojai,kad sirgsiu visa savaite.
Apie gerus pažymius,tai tik pasvajot galėjau,nes kokie gi dar mokslai kai nuolat turiu atlaikyt teroristinius antpuolius,nuo savo klasioku.Gryždaves namo dažneusei dėl emocinio išsekimo eidavau miegot,iki pat vakaro,bet kažkaip ir naktį užmigdavau.Atkrito mano treniruotes buvau gan neblogas plaukikas.Gal būt bučiau kažko pasiekes,dėja teko mest dėl depresijos.Man buvo tuo pačiu ir gėda,kad negalėjau apsigint,todėl pora metu to kaip su manim yra elgiamasi kitiem nesakiau ir nepripažinau.Ypač tėvams aišku išdavė auklėtoje.Nu,bet jų paguodos man mažiausiai reikėjo. Pradėjau just didžiule jiems neapykanta,pagrinde jiems,bet tam tikra prasme ir visai likusiai žmonijos daliai.Žinojau,kad yra visokiu žmonių ir geru ir blogu, esme ta,kad ne vienas man nepadėjo.Tuo metu mano pasaulis buvo klasė ir namai klasėja visokiu žmoniu buvo ir geru ir blogu. Prielaida niekas man nepadėjo,o man buvo ne šeip blogai o žiauriai blogai.Gal būt yra skeptiku kurie sakytu,taigi visas pasaulis kitoks,geras čia tik tau nenusisekė.Tiesa yra ta,kad ne tik per žiniasklaida praneša apie paaugliu savižudybes klasės išaudimą ir panašias problemas, kilusias dėl nuolatinio teroro prieš viena ar kita vaiką,bei kitu vaikų, žmonių abejingumą.Net yra apie tai filmų sukurta ir kai kurie jų yra tikrai labai sukrečiantis,aš asmeniškai tuose filmuose atpažystu savo tuometinio gyvenimo panašumus,manau ne aš vienas. :).Esmė ta,kad aš neatrinkinėsiu kas blogas kas geras,visi vienodai kalti.Plačiajam pasaulį situacija tikrai ne ką geresnė,netgi manau kai kam ir blogesnė,o kai kam pasakiškai gera,tu deja nekenčiu labiausiai.Su laiku mano neapykanta tikrai nemažėja,jinai per daug stipri kad silpnėtu,jinai tik stiprėja tyliai ir nepastebimai,kaip mano asmenybė ir bendra fizinė bei psichinė forma,pastaroji stiprėja tikrai pastebimai. :).NET NEISIVAIZDUOJU KUOM TAI BAIGSIS.TIKIUOSI 3 PASAULINIO KARO,KAD JUS VISI KENTĖTUMĖT O AŠ JAU TA KĄ PATYRIAU,MANAU DIDESNIŲ KANČIŲ UŽ TAI NEPATIRSIU,O JUS KAM VISKAS GERAI JUS DAR TURIT KĄ PRARAST IR AŠ SU PASIMĖGAVIMU STEBĖSIU KAIP JUS VISI DEGAT.Nekenčiu,nes mačiau kaip mano skriaudėjai linksminasi ir bendrauja,su galimas daiktas gerais žmonėmis,kai tuo tarpu aš apie draugus nuolatinius, tik pasvajot galėjau,apie panas jau nekalbu.
Jennifer
2014 04 16
Netinkamas komentaras?
Aišku, kad galima būtų sumažinti mokesčius. Tik reikėtų sidrlaoiai susitarti tuos kelis-keliolika metelių, kol mūsų verslas augs, nebūti pensijoje, negimdyti, nestudijuoti, nesirgti, nedaryti nusikaltimų, nepadeginėti namų, neremontuoti gatvių, nerengti viešų renginių, neleisti įstatymų Vaikai gali kelis-kelioliką metelių palaukti, neiti į mokyklą Taip patyliukais pratupėtume nes pinigų tai nebūtų.UŽTAT PASKUI KAD ZAMACHNIOMSIA!!!!!